Miikka Ruokanen:
 
Laskiaissunnuntai
1. Kor. 13
 
Saarna Tuomasmessussa Helsingin Mikael Agricolan kirkossa 18.2.2007
Valtakunnallinen lähetys: Radio Dei
Julkaistu Tuomasmessun saarnakirjassa Mikä ihmeen armo, Kirjapaja 2007

Hyvää uutta vuotta: tänään on kiinalainen uudenvuoden päivä, tänään alkoi koiran vuosi. On riemun aika kiinalaisessa maailmassa, mutta myös katolisessa maailmassa juhlitaan: on karnevaaliaika eli aika ”jättää jäähyväiset lihalle” (latinan carne, vale! = ”liha, jää hyvästi!”). Ensi keskiviikkona alkaa 40 päivän paastonaika, minkä aikana ei syödä lihaa eikä muutenkaan olla lihallisia. Mutta nyt siis vielä juhlitaan!
 
Laskiaissunnuntain teemana on "Jumalan rakkauden uhritie", tästä alkaa orientaatio kohti suurta paastoa, kulku kohti Kristuksen kärsimystä ja riemullista ylösnousemusta. Laskiaissunnuntain epistola on yksi Raamatun suosituimmista kohdista: Paavalin kuuluisa rakkauden ylistys.
 
Paavali sanoo, että kristityn elämää määrittävät usko, toivo ja rakkaus, mutta suurin niistä on rakkaus. Miksi rakkaus on suurin? Kahdesta syystä:
 
Ensinnäkin, rakkaus on Jumalan oma ominaisuus, Jumala on rakkaus. Mutta Jumalalla ei ole uskoa eikä toivoa, koska hänen ei tarvitse uskoa mihinkään, hänhän tietää täydellisesti kaiken. Jumala ei myöskään voi toivoa mitään, koska hän on joka suhteessa täydellinen
 
Toiseksi, vain rakkaus on ikuinen, "rakkaus ei koskaan katoa", Paavali sanoo. Usko ja toivo ovat työkaluja tätä elämää varten: Usko muuttuu kerran näkemiseksi ja toivo saa täyttymyksensä. Ylösnousemuksessa usko ja toivo tulevat tarpeettomiksi, mutta rakkaus jää. 
 
Rakkaus on ikuisen elämämme varsinainen sisältö taivaassa. Rakkaus jatkuu ikuisesti, ajattomasti, kun me "näemme kasvoista kasvoihin" Kolmiyhteisen Jumalan.
 
Eikö olisi aika mahtavaa, jos tavallinen Matti tai Maija Uskovainen laittaa kätensä vakavasti sairaiden päälle ja sairaat välittömästi hyppäävät terveinä ja reippaina pystyyn!
 
Tai jos joku saa sellaisen jumalallisen viisauden, että voi ymmärrettävästi selittää elämämme suuret mysteerit, paljastaa ihmissydänten salaisuudet ja ennustaa tulevat!
 
Tai jos joku Nokia-miljonääri jakaa koko omaisuutensa rokotteiden hankkimiseksi lapsille maailman köyhimpiin maihin.

Jos tällaisia Matti tai Maija Uskovaisia olisi keskuudessamme, he olisivat heti iltapäivälehtien lööpeissä ja televisiouutisten otsikoissa. Kuitenkin Paavali sanoo: "Tuollaiset teot eivät ole mitään verrattuna rakkauteen!"
 
Paavali tarkoittaa: Jumala voi kyllä antaa meille mitä ihmeellisimpiä armolahjojaan, mutta Jumala ei halua, että me vain tekisimme joitain tietynlaisia tekoja. Ennen kaikkea Jumala haluaa, että meidän karakteerimme, persoonallisuutemme parantuisi ja kehittyisi. Rakkauden lisääntyminen meissä on samaa kuin kasvu kohti hengellistä aikuisuutta ja kypsyyttä. Rakkaus merkitsee hengellisten lastenleikkien taakse jättämistä. 
 
Paavali sanoo, että rakkaus on jotain "täydellistä", siksi se on suurempaa kuin epätäydellinen tietomme tai muut taitomme. Eniten Jumala haluaa juuri sitä, että me kasvaisimme rakastamisen kyvyssä. Paavalin hengessä kirkkoisä Augustinus toteaa: "Jokainen on juuri sellainen, millainen hänen rakkautensa on." Rakastamisen kyky tai sen puute määrittää ihmisen ominaislaatua enemmän kuin mikään muu.
 
Ja vielä enemmän: Jumala ei vain halua, että persoonallisuutemme kehittyisi, vaan hän myös kutsuu meidät intiimiin persoonalliseen suhteeseen itsensä kanssa, yhtymykseen, tulemaan osallisiksi Jumalan omasta tärkeimmästä ominaisuudesta, joka on rakkaus. Jumala loi meidät kuvakseen, rakkautensa kohteiksi ja kumppaneiksi. Hän kaipaa yhteyttä meihin, hän janoaa intiimiä rakkaussuhdetta kanssamme. 
 
Ajattelepa vaikka miestä, joka on syvästi rakastunut naiseen: Ei riitä, että mies antaa naiselleen vain kalliita pariisilaisia hajuvesiä tai että nainen antaa miehelle kauniita kiinalaisia silkkikravatteja. Tarvitaan intiimiä rakkaussuhdetta, mitkään ulkonaiset lahjat eivät tuo tyydytystä. Samoin on Jumalan suhde meihin: hän ei voi tyytyä vain antamaan meille hienoja armolahjojaan, vaan hän haluaa intiimin rakkaussuhteen kanssamme.
 
Jumala on Pyhä Kolminaisuus, rakkauden yhteisö, jossa Isä rakastaa Poikaa ja Poika Isää, Pyhä Henki ollen Isän ja Pojan välinen rakkauden yhdysside. Kun Jeesus sanoo evankeliumissa, että "Jumala on Henki", hän samalla sanoo "Jumala on rakkaus". Jumalan olemus on Pyhä Henki, joka on rakkaus. Jumala loi meidät olioiksi, jotka hän haluaa vetää sisälle oman rakkautensa yhteisöön, osallisiksi Pyhän Kolminaisuuden jumalallisesta ikuisesta elämästä.
 
Toisaalla kirjeissään Paavali usein puhuu siitä, että me tulemme kerran historian lopussa muuttumaan Kristuksen kaltaisiksi. Uskoviksi tultuamme meille on annettu Pyhä Henki. Meidän jokapäiväisenä kutsumuksenamme on antaa tämän Pyhän Hengen yhä enemmän täyttää itsemme ja elämämme. 
 
Tämä tarkoittaa rakkauden lisääntymistä, koska juuri Pyhä Henki on jumalallinen rakkaus. Paavali sanoo toisaalla: "Me kaikki, jotka katselemme Herran (Kristuksen) kirkkautta kuin kuvastimesta, muutumme saman kirkkauden kaltaisiksi, kirkkaudesta kirkkauteen. Tämän saa aikaan Herra, joka on Henki." (2. Kor. 3:18) Missä on rakkautta, siellä tuleva maailma, Jumalan ikuinen valtakunta on jo läsnä.
 
Mitä tällainen rakkaus käytännössä tarkoittaa? Siitä Paavali meitä opettaa havainnollisesti tämän päivän tekstissä. 
 
Paavali jakaa rakkauden ominaisuudet neljään eri ryhmään. Pyrin tässä valottaman, mitä nämä sanat tuon ajan kreikankielisessä kulttuurissa alunperin syvimmältään merkitsivät.

1. Ensinnäkin Paavali mainitsee rakkauden kaksi vahvaa positiivista ominaisuutta:
 
"Rakkaus on kärsivällinen." "Kärsivällinen" tarkoittaa, että joku on pitkämielinen, hidas vihaan. Kärsivällisyys kestää niitä, jotka ansaitsevat tuomiomme. Rakkaus ei siis kosta, vaikka olisi oikeutettu tekemään niin. Kärsivällinen rakkaus ottaa vastaa loukkauksia ja vaikeuksia. Rakkaus tekee hyvää niille, jotka vahingoittavat minua tai muita.
 
"Rakkaus on lempeä." Kreikkalaisen sanan "lempeä" kantasana tarkoittaa "hyvyyttä". Rakkaus on siis toisen henkilön hyvää etsivää, toiselle hyvää antavaa rakkautta. Lempeä rakkaus on hyvä kaikille. Se myös helpottaa toisen tuskaa, pelkoja ja ahdistuksia tavoitteenaan edistää toisen onnea. Se, joka on lempeä, on myös nöyrä, kuten Jeesus sanoo itsestään: "minä olen sydämeltäni lempeä ja nöyrä" (Matt. 11:29).

2. Toiseksi Paavali mainitsee useita negatiivisia ominaisuuksia, mitä rakkaus ei ole. Paavalin ja koko Uuden testamentin rakkaudesta käyttämä kreikankielinen sana on agape, joka on harvinainen antiikin kreikan kielessä. Yleensä tuon ajan kreikkaa puhuvat käyttivät sanaa eros. 
 
Eros tarkoittaa kiintymystä johonkin haluttavaan, hyvään ja kauniiseen, joka tuottaa tyydytystä ja mielihyvää. Eros rakastaa toista niin kauan kuin saa toisesta hyötyä ja hyvää. Kun hyöty ja hyvä ovat lopussa, on rakkauslaulut laulettu. Tämänhän me nykyajankin ihmiset tiedämme omasta kokemuksestamme - partnerit senkuin vaihtuvat.
 
Kristityt ovat jo varhain ymmärtäneet, että jumalallinen rakkaus on jotain muuta kuin ihmisen omia tarpeita ja haluja tyydyttämään pyrkivä eros. Agape on rakkaus, joka luo hyvää, antaa toiselle mitä tältä puuttuu. Ja vielä enemmän, kuten Luther tulkitsee Paavalia: Jumala rakastaa syntisiä, pahoja, tyhmiä ja heikkoja tehdäkseen heistä vanhurskaita, hyviä, viisaita ja vahvoja. "Syntiset ovat kauniita, koska heitä rakastetaan; heitä ei rakasteta sen tähden, että he ovat kauniita." Tällaista on jumalallinen agape.
 
Kun Paavali mainitsee mitä agape-rakkaus ei ole, hän tulee kuvanneeksi agapen vastakohtaa, himoitsevaa erosta:
 
"Rakkaus ei kadehdi." Eli rakkaus ei kiihkon vallassa halua sitä mitä muilla on. Joku on sanonut, että maailman ihmiset kahteen ryhmään: niihin, jotka ovat jo miljonäärejä, ja niihin, jotka haluaisivat tulla sellaisiksi. Kumpia täällä kirkossa on enemmän tänä iltana?
 
"Rakkaus ei kersku, ei pöyhkeile, ei käyttäydy sopimattomasti." Rakkaus ei siis himoitse tavaraa, asemaa, suosiota, menestystä näyttääkseen pöyhkeänä ja paisuneena muille, mitä kaikkea hyvää ja kaunista ihminen omistaa. Rakkaus on myös käytökseltään kohtelias eikä epäkohtelias.
 
"Rakkaus ei etsi omaa etuaan." Tämä on juuri se, mihin eros pyrkii: oman nautinnon, varallisuuden, aseman, vallan, arvostuksen ym. maksimoiminen.

3. Kolmas Paavalin käyttämä sanaryhmä puhuu siitä, että agape ei syytä muita:
 
"Rakkaus ei katkeroidu." Tämä tarkoittaa oikeastaan, että rakkaus ei tule ärsytetyksi. Rakkaus on siis lempeyttä, negatiivisen kiihkeyden vastakohta. Henkilö, joka kykenee hallitsemaan kiukkunsa, kykenee hallitsemaan melkeinpä mitä vain.
 
"Rakkaus ei muistele kärsimäänsä pahaa." Tarkasti ottaen tämä lause merkitsee: rakkaus ei pidä kirjaa lähimmäisen virheistä, loukkauksista, lankeemuksista. Luonnostamme me olemme taitavia tässä. Ajattelepa vaikka kuinka vaimo voi muistuttaa miestään: "Silloin 16. elokuuta 1998 sinä sanoit niin pahoin, enkä minä voi sitä koskaan unohtaa!" Me olemme lähimpiemme virheiden erikoisasiantuntijoita.
 
"Rakkaus ei iloitse vääryydestä vaan iloitsee totuuden voittaessa." Rakkaus ei siis ilakoi, kun lähimmäiselle käy huonosti; vahingonilohan on sitä aidointa iloa, kuten kokemuksesta tiedämme. Rakkaus on sen ilkeämielisyyden vastakohta, josta me niin suuresti nautimme. Rakkaus kaikessa puolustaa heikkoa lähimmäistä. Kuten Luther sanoo: "Tee lähimmäiselle kuten Kristus on tehnyt sinulle." Eli miten: hän kestää vajavaisuuttasi, peittää heikkoutesi, antaa syntisi ja virheesi anteeksi, kaikin tavoin kantaa ja tukee sinua.

4. Neljäs ja viimeinen Paavalin käyttämä sanaryhmä agape-rakkaudesta kuvaa rakkauden kestävyyttä:
 
"Rakkaus kestää kaiken." Verbi "kestää" on johdettu "kattoa" tarkoittavasta sanasta: rakkaus peittää vaitiololla toisen synnit ja virheet. Näin rakkaus on anteeksiantamusta, syyllisyyden aktiivista poislukemista.
 
"Rakkaus uskoo kaiken." Rakkaus uskoo hyvää toisesta ja luottaa toiseen. Rakkaus selittää kaikki parhain päin. Rakkaus itse on luotettava ja uskollinen.
 
"Rakkaus toivoo kaiken." Rakkaus on tulevaisuuteen rohkeasti ja myönteisesti katsova. Rakkaus luottaa uuteen elämään, toivoon ja tulevaisuuteen. Jo Vanhassa testamentissa Jumala lupaa toistuvasti: "Minä annan teille tulevaisuuden ja toivon", "Katso, minä luon uutta”. Tällainen on uutta luova jumalallinen rakkaus.
 
"Rakkaus kärsii kaiken." Kreikan kielen sana tässä tarkoittaa "pysyä kestävänä, lujana, rohkeana". Rakkaus on rohkeasti tulevaisuuteen katsovaa hyväntahtoisuutta. Rakkaus on Jumalan oma ominaisuus, jonka hän on antanut lahjaksi meille. Siksi rakkaus on ikuinen, se "ei koskaan katoa", se ei voi koskaan täysin hävitä, kadottaa voimaansa eikä sortua.
 
Se, joka satsaa agape-rakkauteen, kerää aarteita taivaaseen, ikuiseen elämään. Hän kerää aarretta, joka ei koskaan voi tuhoutua. Uskon, että meistä moni omalla kuolinvuoteellaan ei niinkään sure sitä, ettei elämässään saanut koottua tarpeeksi omaisuutta, ei edennyt tarpeeksi urallaan tai saavuttanut kuuluisuutta. Emmekä me halua kuolinvuoteemme ääreen osakesalkkumme hoitajaa, vaan niitä, joita rakastamme. Uskon, että eniten me suremme sitä, että emme rakastaneet niin kuin syvällä sisimmässämme oikeaksi tiesimme. 
 
Mutta nyt meillä on vielä mahdollisuus kääntymykseen, voimme alkaa keskittää elämäämme kohti agape-rakkautta! Vain yksi elämä ja pian se on ohitse! Vain se, mitä olet tehnyt Kristuksen kanssa, kestää ikuisesti! Kaikki muu katoaa!

Vielä on tuotava esille yksi tärkeä asia, joka nousee tämän laskiaissunnuntain epistolasta.
 
Usein me kuulemme luettavan tämän Paavalin ensimmäisen korinttilaiskirjeen 13. luvun esim. häissä. Me normaalisti ajattelemme rakkautta ihmisen ominaisuutena. Kyllä se sitäkin on, mutta ensisijaisesti nämä neljä Paavalin kuvaamaa rakkauden ominaisuusryhmää ovat Jumalan ominaisuuksia. Kolmiyhteinen Jumala itse on kaiken hyvän lahjoittava agape!
 
Toissijaisesti ne ovat ominaisuuksia, jotka meissä asuva Isän ja Kristuksen Pyhä Henki lahjoittaa meille: "Jumala on vuodattanut rakkautensa meidän sydämiimme antamalla meille Pyhän Hengen", sanoo Paavali toisaalla (Room. 5:5).
 
Eli meidän pitäisi itse asiassa lukea:
"Jeesus on kärsivällinen, Jeesus on lempeä, Jeesus ei katkeroidu, Jeesus ei muistele kärsimäänsä pahaa. Jeesus kestää kaiken. Jeesus uskoo kaiken. Jeesus toivoo kaiken. Jeesus kärsii kaiken."
 
Sanotaan yhdessä:
"JEESUS ON KÄRSIVÄLLINEN. JEESUS ON LEMPEÄ."
ja sanotaan vielä:
"JUMALA ON KÄRSIVÄLLINEN. JUMALA ON LEMPEÄ."
 
Toivon, että muistat tämän lauseen vielä huomennakin. Olkoon tämä lause alkaneen viikon ja alkavan paastonajan tunnuslauseemme:
"JEESUS ON KÄRSIVÄLLINEN. JEESUS LEMPEÄ." 
Paastoa kateudestasi, ilkeydestäsi, kiukustasi, katkeruudestasi, ärsytyksestäsi, syyttelystäsi, vahingonilostasi - eros-himon ohjaamasta elämästäsi.
 
*Sisaret ja veljet. Eikö ole paljon hauskempaa uskoa pitkämieliseen, lempeään ja hyvää tahtovaan Jumalaan kuin vihaiseen, arvaamattomaan, äkkipikaiseen, syyttävään tuomariin, joka lymyilee jossakin piilossa? Jumala on selkeästi ja kirkkaasti ilmoittanut meille olevansa kärsivällinen ja lempeä rakkaus.
 
Ja puhe tästä lempeästä Jumalasta ei ole edes mitään korvasyyhyyn saarnaamista, ei mitään nykyihmisen tarvetilaa nuoleskelevaa psykouskontoa, vaan se on mitä keskeisin raamatullinen totuus!
 
Meidät on tehty hyvää tarkoitusta varten, Jumalan hyvää tarkoittavaa, lempeää rakkautta varten! On hyvää ja turvallista olla tässä maailmassa. Vaikka maailma on synnin vallassa, meillä ei ole mitään pelättävää, ei mitään uhkaa, kun meillä on tällainen lempeä Jumala! 
 
Kun ajattelen lempeää Jumalaa, tulee mieleeni mummo tai vaari, joka kesäisellä pihalla istuu kiikkustuolissa ja katselee lastenlastensa leikkejä lempeästi hymyillen. Voisiko tuollainen mummo tai vaari haluta mitään muuta kuin täydellisesti kaikkea hyvää noille lapsille? Hän on valmis antamaan vaikka silmät päästään, että lapsilla olisi hyvä olla. Kuitenkin tämä mummon ja vaarin lempeys on vain heikko kajastus siitä ihmisrakkaudesta, joka Kolmiyhteisellä Jumalalla on meitä kohtaan.
 
*Sisaret ja veljet iloitkaamme siitä, että "JUMALA ON LEMPEÄ. JEESUS ON LEMPEÄ"!